Odustajanje od sjednice Narodne skupštine RS na kojoj bi se razmatralo „mirno razdruživanje Srpske i Federacije BiH“ i povlačenje spornog zakona o NVO, samo su najsvježiji primjeri povlačenja lidera SNSD-a i prvog čovjeka Srpske, Milorada Dodika, a kojih je godinama unazad bilo na desetine.
Većina pomenutih povlačenja odnosila se na zakone koji bi osnažili autonomiju Srpske, poput ukidanja Suda i Tužilaštva BiH na teritoriji Srpske, povlačenje iz UIO BiH, osnivanja Agencije za ljekove Srpske itd, a koji su prethodno, u dužem vremenskom periodu, pompezno najavljivani. Zašto Dodik i pored otvorenog sukoba sa zapadom i dalje pazi da ne pređe određene „crvene linije“ i ko ih uopšte predsjedniku Srpske „crta“, pitali smo političke analitičare ali i političare, koji su bili podijeljenog mišljenja.
Politička analitičarka Tanja Topić na početku razgovora za portal Gerila postavlja pitanje kome je trebala priča o mirnom razdruživanju iako se znalo od samog početka da je njena realizacija nemoguća misija.
„Drugo pitanje je pod čijim pritiskom se odustalo od gotovog i pripremljenog plana razdruživanja. Čini mi se da je zapad ovaj pritisak odradio preko Beograda. I tu počinje i završava crvena linija koja se ne smije preći. Vidjeli smo u cijelom ovom slučaju dvije poruke koje su došle iz Beograda. Jedna je bila da se Srbija neće miješati u odluke koje donese politički vrh Republike Srpske, a na sam dan otkazivanja posebne sjednice i ‘odlaganja’ razdruživanja i poruku da je za Srbiju Dejton sveto pismo. Dejton i mirno razdruživanje ne idu zajedno“, kaže naša sagovornica.
- tekst se nastavlja ispod oglasa-
![](https://www.gerila.info/wp-content/uploads/2023/05/DRA06743-scaled.jpg)
Ovakav ishod je, dodaje ona, učvršćivanje pozicije predsjednika Srbije među partnerima sa Zapada, i pokazivanje da se o crvenim linijama odlučuje u Beogradu.
„Malo su se politički akteri zaigrali oko Deklaracije svesrpskog sabora, nekoliko akcija, koje su dodatno pogoršale međusobne odnose unutar BiH, neke od njih izvedene su kao osveta za Rezoluciju o Srebrenici a sad treba naći balans između ljetnih i političkih visokih temperatura. Na ljetnje se ne može uticati ali na političke itekako može“, zaključila je Topićeva.
Lider PDP-a i poslanik u Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine BiH Branislav Borenović kaže za Gerilu da najnoviji primjer, odustajanje od mirnog razdruživanja, savršeno oslikava Dodikovu i SNSD-ovu politiku.
„Pripremali su sjednicu po tom pitanju, formirali radne grupe, a onda kada je usvojen nacrt budžeta BiH, kojim UIO BiH konačno dobija famoznih 100 miliona KM za kupovinu zgrade od Dodikovog kuma, ništa od razdruživanja. Te priče su klasična farsa, već viđena mnogo puta, kao što je već viđeno da vladajući na bh. nivou savršeno funkcionišu kada se dijele fotelje, privilegije, budžeti… Što se njih tiče, granica ne postoji kada je u pitanju uzimanje iz narodnih budžeta. Naravno, te velike priče koriste i za skupljanje političkih poena i poigravanja emocijama naroda, kao što je recimo bila priča o vraćanju VRS, pa tako još od 2006. godine, kada su u kampanju ušli sa pričom o otcjepljenju Republike Srpske, svako malo nađu neku novu veliku temu koja nije zasnovana na realnosti, ali je tu da se busaju u prsa kvazipatriotska“, kaže Borenović.
On dodaje da se aktuelna vlast „nebrojeno puta povukla ili kada ostvari svoj finansijski interes ili kada dobije upozorenje zapada“.
„Na kraju krajeva, iako sada pojedinci imaju lične sankcije, SNSD kao stranka nije pod sankcijama, a nikada niti jedan njihov funkcioner nije smijenjen, a znamo da su kadrovi SDS u prvom redu, zatim PDP i SRS ne bili samo smijenjivani, nego su im oduzimana osnovna ljudska prava od strane visokih predstavnika i njihovih saradnika, od kojih su neki potom angažovani kao savjetnici u kabinetu Milorada Dodika“, rekao je lider PDP-a.
![](https://www.gerila.info/wp-content/uploads/2024/04/DRA05955.jpg)
Politički analitičar Nebojša Tojagić kaže za naš portal kako su Srbija i Republika Srpska u sličnoj situaciji kada je riječ o tzv. “crvenim linijama”.
„Možda je Srbija i u čak goroj situaciji jer osim pritisaka vezanih za vlastitu politiku, posebno kada je riječ o Kosovu i Metohiji, ima i pritiske zbog Republike Srpske. U oba slučaja jedno su želje, a drugo mogućnosti. Surova politička realnost i volje svjetskih moćnika nam ne idu na ruku. Ne samo u smislu neke suvisle nacionalne politike već i oko elementarne vladavine prava i pravde, duplih standarda i ciljeva koji nam se serviraju od EU ili SAD-a. ‘Crvene linije’ u sadašnjem političkom riječniku više označavaju upozorenje nego liniju koja se ne smije preći“, kaže naš sagovornik.
Da je Dodik željan avanture, dodaje on, sigurno bi se tema razdruživanja već našla na dnevnom redu Narodne skupštine.
„Posljedice takvog čina bile bi krajnje oštre i vrlo negativne, a proces razdruživanja bio bi završen prije nego što je započet. Ponajviše zbog spoljnih faktora manevarski prostor je zaista sužen. Suštinski imate tri puta – da klimate glavom i prihvatate sve što vam nametnu, izglasaju ili presude; da odbijete sve to ili da pokušate da se krećete između te dvije krajnosti dok se nešto globalno ne dogodi. Zato je Dodik za neke heroj, a za neke izdajnik. A upravo to je svojevremno bio i Miloš Obrenović koji nije vidio ustanke ali je vidio leđa odlazećoj turskoj imperiji. Međutim, primjer ‘razdruživanja’ Hrvatske sa Jugoslavijom, pokazuje šta se dešava kada se stručni kadrovi šalju za Beograd i koji rade na ‘hrvatskom pitanju’ i kako se dobijaju željeni efekti podrivanja države. Naša dosadašnja politika zasnivala sa na ‘slanju’ nekvalitetnih i najčešće anacionalnih kadrova za Sarajevo. Takva politika značila je samo jačanje BiH a slabljenje Srpske. Vjerujem da će su u budućnosti takva praksa morati promijeniti“, zaključio je Tojagić.
Gerila.info